Пол Клодел
Есенна песен

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

В яркото сияние на есента

тръгнахме сред утринта искряща.

Буйното великолепие на есента

ек в далечното небе изпраща.

Утрото, което беше целия ни ден,

целия ни ден в сребро най-чисто

с въздух — злато до часа, когато с рог стаен

Дионея трепва поривисто.

Целия ни ден отлят от девствено сребро

и леса като огромен ангел цял от злато.

И като обшит с червено ангел със дърво като сияйна свещ

от огън върху пламък, злато върху злато!

О дъха на лес умиращ, да го доловиш!

О дъха на пушек, да го доловиш! На жива кръв със смърт примесена в покоя!

О стъписване на златото пред блясъка на разцъфтяващия ден!

О съцветието на шибоя!

Който бе замлъкнал и избухна, и замира, и се вдига пак висок,

чувам от сърцето на гората

как отново еква и извива, и се удължава, по печален

повикът недостижим на рог.

Повикът на рог неутешимо сладкогласен

зарад времето, което си замина

и което си замина зарад този ден прекрасен,

чрез когото съществувалото си замина.

Туй, което беше някога, уви,

някога и няма да се върне вече:

зарад златото, което грее тук,

зарад всичкото непоправимо злато,

зарад тази вечер тук!

Зарад тази нощ, изгряла тук!

Заради луната и сияйната Голяма мечка тук.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.